Bulletin National University of Water and Environmental Engineering
На підставі Наказу Міністерства освіти і науки України від 24.09.2020 №1188 збірник внесений до переліку фахових видань України (категорія «Б») у галузі сільськогосподарських наук (101 – Екологія, 201 - Агрономія). Метою збірника наукових праць «Вісник Національного університету водного господарства та природокористування. Серія Сільськогосподарські науки» є оприлюднення результатів наукових досліджень агросфери. Призначений для наукових працівників, інженерів, аспірантів та здобувачів вищої освіти.
Національний університет водного господарства та природокористування
БІОРІЗНОМАНІТТЯ РИБ ЯК ВІДОБРАЖЕННЯ ЕКОЛОГІЧНИХ УМОВ У ПРИТОКАХ СЕРЕДНЬОЇ ТЕЧІЇ РІЧКИ ГОРИНЬ
Дослідження присвячено комплексному аналізу біорізноманіття іхтіофауни у трьох притоках середньої течії річки Горинь (р. Устя, р. Замчисько, р. Стубелка) з метою оцінки екологічного стану малих річкових екосистем. У період з 2022 по 2024 рік методом контрольних виловів було ідентифіковано 16 видів риб, що належать до 9 родин та 5 рядів, з переважанням представників ряду Cypriniformes (11 видів). Найбільш видовим багатством характеризувалася р. Замчисько (15 видів), тоді як у р. Устя виявлено лише 8 видів. Використання індексів біорізноманіття (Шеннона, Бергера – Паркера, Пієлу) виявило суттєві відмінності між досліджуваними річками. Найвищі показники видового різноманіття зафіксовані в р. Замчисько (H'=2,49), що свідчить про збалансовану екосистему з різноманітними біотопами. Річка Стубелка демонструвала подібний рівень різноманіття (H'=2,44), але з помітним домінуванням Rutilus rutilus. Найнижчі показники в р. Устя (H'=1,92) та високе значення індексу Бергера –Паркера (d=0,29) вказують на домінування Scardinius erythrophthalmus та спрощену структуру іхтіоценозу. Аналіз життєвих стратегій риб виявив переважання літоральних видів (48% у р. Устя) та пелагічних таксонів (33% у р. Стубелка). Трофічна структура іхтіофауни характеризувалася високою часткою планктофагів (49–56%) та всеїдних видів (20%), що свідчить про мезо-евтрофні умови. Обмежена чисельність бентофагів, особливо у р. Устя (17%), вказує на погіршення стану донних біотопів. Присутність хижаків (7–22%) підтверджує формування стабільних трофічних ланцюгів у р. Замчисько та р. Стубелка. Результати дослідження підкреслюють значний вплив антропогенних факторів (урбанізація, меліорація, сільськогосподарське землекористування) на структуру рибних угруповань. Зниження біорізноманіття у р. Устя пов'язане з порушенням гідрологічного режиму та забрудненням. Отримані дані можуть бути використані для розробки заходів з охорони та відновлення малих річкових екосистем у басейні р. Горинь.
Авторське право (c) 2025 Bulletin National University of Water and Environmental Engineering
ДИНАМІКА ФОРМУВАННЯ ПЛОЩІ ЛИСТКОВОЇ ПОВЕРХНІ ПОСІВІВ КУКУРУДЗИ ЗАЛЕЖНО ВІД ВАПНУВАННЯ І НОРМ ДОБРИВ В УМОВАХ ЗАХІДНОГО ПОЛІССЯ
Однією з головних умов підвищення врожайності сільськогосподарських культур є збільшення продуктивності їх фотосинтезу, що насамперед досягається запровадженням інноваційних елементів технологій їх вирощування, які сприяють розвитку листового апарату та продовженню періоду його активного функціонування. За результатами проведених нами в умовах Західного Полісся на дерново-підзолистих зв’язнопіщаних ґрунтах встановлено, що застосування на фоні дії хімічних меліорантів мінеральних добрив сприяло активному наростанню площі листкової поверхні посіву кукурудзи на зерно. В середньому за 2023–2024 рр. найбільшу площу листків 45,4 тис. м2 / га було сформовано у фазу цвітіння волоті за внесення N200Р70К150 на фоні СаMg(СО3)2 (1,0 Нг). Залежно від удобрення фотосинтетичний потенціал посівів кукурудзи у період 12 листків – цвітіння волоті порівняно з періодами сходи – 12 листків і цвітіння волоті – молочна стиглість зерна в розрізі варіантів був вищим відповідно на 13,6–50,6 та 16,6–26,6 відсотка.
САНІТАРНИЙ СТАН ДУБОВИХ ДЕРЕВОСТАНІВ КІВЕРЦІВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО ПРИРОДНОГО ПАРКУ «ЦУМАНСЬКА ПУЩА»
Оцінено санітарний стан дубових лісостанів, з’ясовано його особливості залежно від лісівничо-таксаційних показників та визначено першопричини їх ослаблення та втрати біотичної стійкості. З’ясовано, що сучасні екологічні виклики, зокрема такі як глобальні зміни клімату, антропогенний тиск, напади шкідників та поширення збудників інфекційних хвороб, є факторами вразливості лісів, що призводять до порушення стратегій їхнього збереження і відновлення. Розраховано та проаналізовано середні значення показника санітарного стану за 2022 р. на підставі детального лісопатологічного обстеження 14 лісівничих постійних пробних площ, а також ідентифіковано видовий склад патологій інфекційного характеру у деревостанах Ківерцівського НПП «Цуманська пуща» (надалі – Парку). Встановлено, що за санітарним станом дубові деревостани Парку є ослабленими, а за ступенем деградації фотосинтетичного апарату – слабо пошкодженими. Зафіксовано наявність сухостійних стовбурів дуба звичайного V–VI категорій санітарного стану, осередки бактеріозу, мікозних хвороб і стовбурових шкідників. Збудниками хвороб уражено від 4 до 14% дерев дуба. З хвороб переважають опеньок осінній, несправжній дубовий трутовик, печіночниця звичайна, усихання гілок і пагонів дуба, якими уражено до 14% стовбурів дерев. Потрібно й надалі проводити моніторинг санітарного стану дубових насаджень Парку з метою проєктування більш чітких заходів боротьби на майбутнє. Відзначено, що врахування санітарного стану стає ключовим чинником під час розроблення наукових та практичних рішень для забезпечення стійкості та збереження корінних природних лісів Парку.
АКВАПАРКИ У КОМПЛЕКСНІЙ СИСТЕМІ ПРОСТОРОВОГО ПЛАНУВАННЯ ВОДООХОРОННОЇ ДІЯЛЬНОСТІ МІСЦЕВИХ ГРОМАД
Чиста вода є одним з провідних чинників формування демографічної ситуації, вагомість якої з роками зростатиме через потепління клімату, остепніння природного середовища і значне випаровування. Внаслідок цього весняний період поповнення запасів ґрунтових і підземних вод атмосферними опадами знизився майже на порядок. Необхідно врахувати, що для виживання людини потрібно близько 300 дм3/добу. Для вирощування пшениці за сезон вегетації необхідно 700 м3/га прісної води, однак це становить лише 12% від спожитої води у сільському господарстві та комунальному секторі. Відсутність весняної повені різко скоротило масу води у рибництві та відтворення аборигенної іхтіофауни. Це становить значну проблему у водопостачанні та водовідведенні, яка повинна вирішуватись не тільки на державному рівні, але й на рівні місцевих громад. Водне середовище і якість води є основною базою для розвитку довкілля і суспільства. На сьогодні використання водних ресурсів досягло певного розвитку, однак через чисельність джерел забруднення та необхідності витрат значних коштів потрібна переорієнтація природокористування і водокористування, бо вся річкова мережа України значно трансформована, а якість водного середовища вимагає покращення. Тому з метою збереження природного середовища необхідно переорієнтовувати системи урбанізації, особливо сільських населених пунктів, з переведенням від хутірської забудови до централізованих поселень радіального типу з системою водоочищення, утилізації відходів та повторного використання води в народному господарстві. Це орієнтовний напрям на перспективу природокористування у ХХІ столітті, однак на сучасний період проблему водокористування й охорони водних ресурсів необхідно вирішувати на рівні сільських громад або місцевих органів самоуправління. У роботі подані напрямки природокористування і водокористування у басейнах річок та розв'язання цього питання на рівні громад шляхом організації аквапарків.
АКТИВАЦІЯ ПРОЦЕСІВ ПРОТИДІЇ НЕЗВОРОТНОСТІ ЕВОЛЮЦІЇ ОРГАНІЧНОГО СВІТУ ВОДНОГО СЕРЕДОВИЩА ЗАХІДНОГО ПОЛІССЯ УКРАЇНИ
Антропогенна трансформація басейнів водних об’єктів у сучасний період антропоцену призвела до корінної перебудови екосистем водного середовища річок і озер, складу аборигенної іхтіофауни і рибопродуктивності поверхневих вод, їх якості. Виникає проблема оцінки змін екологічної ситуації у довкіллі як наслідок об’єктивного процесу розвитку суспільства і побудови планети розуму, чи як результат недопрацювання людства у формуванні плівки життя (за В. І. Вернадським). Очевидно, що тут діє переважно геокліматичний чинник. Так, на вертикалі стратиграфії геологічних порід відслонень Мізоцького кряжу, чітко прослідковуються тисячолітні шари відкладів дрібних радіолярій із подальшою заміною їх шаром мохів при зміні клімату та знову з відновленням шару більш крупніших форм радіолярій з переходом до потужніших шарів глинисто-піщаних відкладів четвертинного періоду, тобто діють часові геокліматичні чинники та тривалість формування сукцесійних змін складу флори і фауни. В кінці ХІХ ст. бельгійським палеонтологом Луї Долло було сформульовано емпіричне правило щодо відтворення біологічних видів: «Біологічний вид, якщо в ході еволюції зник з органічного світу Землі, ніколи більше не з’явиться». Однак, органічне життя не зникає раптово, воно зберігається в екологічних нішах. Геологічний чинник доповнюється антропогенним в часовому вимірі. Сучасний розвиток суспільства пов’язаний з корінним перетворенням русел річок, поверхні суходолу, якості середовища, формуванням гарячих точок забруднень у руслах річок після урбанізованих та переосушених територій на заторфованих низинах і заплавах, розорюванням степів, тобто нині формується багатоступенева ситуація із зміною стану середовища. Знищення окремих видів живої природи, таких представників водного середовища, як тритон, золотий карась, сазан, форель, можна оцінити як перехідну стадію при активізації процесів формування незворотності еволюції органічного світу у окремих регіонах, які піддаються антропогенним змінам, тобто виникає можливість збереження виду.
СТАН РОДЮЧОСТІ ҐРУНТІВ ЛІСОСТЕПОВОЇ ЗОНИ ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Наведено основні показники родючості ґрунту за результатами проведення агрохімічного обстеження земель сільськогосподарського призначення Лісостепової зони Чернівецької області у ХІ турі (2016–2020 рр.). Встановлено, що за кислотністю ґрунтового розчину в Лісостеповій зоні області переважають землі близькі до нейтральних (32,9%) та нейтральні (49,9%). Середньозважений показник рН сольове – 6,1. За рівнем забезпечення гумусу переважають ґрунти з середнім його вмістом (67,6%), а середньозважений уміст гумусу по Лісостеповій зоні області становить 2,6%. За вмістом азоту, що легко гідролізується найбільше земель мають дуже низький (61,3%) та низький його вміст (35,8%). Середньозважений показник умісту азоту, що легко гідролізується становить 102,4 мг/кг ґрунту. В Лісостеповій зоні Чернівецької області переважають землі з підвищеним вмістом рухомих сполук фосфору (35,8%), а середньозважений показник умісту рухомих сполук фосфору становить 130,7 мг/кг. За вмістом рухомих сполук калію переважають землі з дуже високим його вмістом (63,3%), за середньозваженого показника 197,9 мг/кг ґрунту. Встановлено, що в районах Лісостепової зони Чернівецької області найбільшу площу займають ґрунти середньої якості (67,7%), а середньозважена оцінка якості становить 56. Здійснено порівняння якісної оцінки ґрунтів Лісостепової зони Чернівецької області за Х (2011–2015 рр.) та ХІ тури (2016–2020 рр.) агрохімічних обстежень. Результатами встановлено, що якісна оцінка стану ґрунтів Лісостепової зони покращилася.
МОДЕЛЮВАННЯ ЗМІНИ РОДЮЧОСТІ ҐРУНТУ ПІД ВПЛИВОМ БАГАТОРІЧНОГО ВИРОЩУВАННЯ ПШЕНИЦІ ОЗИМОЇ
У статті розглянуто раціональне використання ґрунтових ресурсів, що є одним із ключових чинників забезпечення сталого розвитку аграрного сектору. Багаторічне вирощування пшениці озимої супроводжується змінами фізико-хімічних та біологічних властивостей ґрунту, що впливає на його родючість. В умовах інтенсивного землеробства особливого значення набуває математичне моделювання процесів, що відбуваються у ґрунті, для розробки ефективних заходів його збереження та підвищення продуктивності агроекосистем. Зміна родючості ґрунту під впливом багаторічного вирощування пшениці озимої є складним процесом, що включає динаміку водного балансу, трансформацію органічної речовини, баланс поживних елементів, зокрема азоту, а також зміну кислотності та мікробіологічної активності ґрунту. Водний баланс визначається співвідношенням опадів, випаровування, поверхневого стоку та інфільтрації. Зниження запасів вологи може негативно впливати на продуктивність культури, особливо в умовах посухи, що підтверджується результатами математичного моделювання. Одним із важливих показників родючості ґрунту є вміст органічної речовини, яка відіграє ключову роль у формуванні структури ґрунту, його водоутримувальної здатності та забезпеченні рослин елементами живлення. Баланс азоту є динамічним показником, що залежить від надходження добрив, біологічної азотфіксації та втрат через денітрифікацію та вилуговування. Одним із критичних факторів, що впливає на біохімічні процеси у ґрунті, є його кислотність. Модель зміни pH демонструє тенденцію до підкислення ґрунту, що може бути наслідком використання мінеральних добрив та природних процесів вивітрювання. Зниження pH ґрунту погіршує доступність поживних елементів та може негативно впливати на розвиток мікроорганізмів. Оптимізація кислотно-лужного балансу можлива шляхом періодичного вапнування та застосування органічних речовин із буферними властивостями.
ОЦІНКА ЯКОСТІ СЕРЕДОВИЩА МІСТА РІВНОГО ЗА ПОКАЗНИКАМИ ФЛУКТУЮЧОЇ АСИМЕТРІЇ
Проведено оцінку якості середовища міста Рівного за показниками флуктуючої асиметрії (ФА). Визначено величину асиметрії морфологічних ознак листових пластин берези повислої (Betula pendula), що проростає в різних районах міста з різним ступенем техногенного навантаження. Оцінено стан міського середовища за бальною шкалою за тест-полігонами. Для проведення досліджень територію міста було поділено на 12 досліджуваних тест-полігонів, які охоплюють житлові, антропогенно-навантажені та рекреаційні райони, площею 1–5 км2. Тест-полігони I–IV представляють північну частину міста, IХ–ХII – південну, V – західну, VI-VII – центральну, VIII – східну частину міста. Для кількісного вираження ступеня асиметрії рослинного організму розроблена шкала відхилення від норми, що характеризує рівень забруднення території на основі показника флуктуючої асиметрії, де 1 бал – «умовна норма», а бал 5 – «критичний стан». На основі обчислення середнього значення ФА встановлено залежність порушення рівня симетрії внаслідок забруднення міського середовища. Найбільшого техногенного впливу зазнає Betula pendula на території 1, V, VII, IХ та ХI тест-полігонів. Показник ФА в цих частинах міста коливається від 0,057 до 0,060. Стан середовища характеризується як критичний (близько 50% території міста) і оцінюється у 5 балів. Найбільш сприятливим є середовище у районі Х тест-полігону із показником ФА 0,037, що відповідає стабільності умовної норми і оцінюється як 1 бал. Виявлено вплив забруднення атмосферного повітря на стан генеративних органів Betula pendula. Встановлено, що серед п’яти морфометричних параметрів ознака 3 (відстань між основами першої і другої жилки) є найбільш чутливою до впливу техногенного забруднення. Найбільш стійкою ознакою до техногенного впливу є параметр 2 – довжина другої жилки 2-го порядку. На основі даних натурних спостережень створено картосхему стану навколишнього середовища м. Рівне за показниками ФА за тест-полігонами. Запропоновані рекомендації щодо покращення екологічної ситуації м. Рівне: упорядкування руху транспорту, удосконалення транспортної інфраструктури, перехід на електротранспорт. Таким чином, якість середовища обумовлена станом атмосферного повітря, що відображається через флуктуючу асиметрію.
МЕТОДОЛОГІЯ СТВОРЕННЯ ЛІСОВИХ ЕКОСИСТЕМ НА ДЕГРАДОВАНИХ ЗЕМЛЯХ ЛІСОСТЕПУ УКРАЇНИ
У статті обґрунтовано комплекс методичних підходів до відновлення деградованих ґрунтів і створення стійких лісових екосистем у Лісостеповій зоні України. Визначено, що близько 20% орних земель у регіоні зазнають деградації через інтенсивну водну ерозію, втрату гумусу та зменшення агрофізичних показників. На основі аналізу сучасних наукових джерел, розкрито переваги інтегрованого підходу, що поєднує механічне розпушення ґрунту, внесення органіки, мульчування та біотехнологічні засоби. Описано етапи підготовки ділянок: очищення від рослинних залишків, використання чизельного розпушування та фрезерування для руйнування плужної підошви, внесення компосту або перегною (20–40 т/га) і мульчування тирсою товщиною 5–10 см, що забезпечують підвищення водоутримувальної здатності на 20–30% і зниження випаровування. Наведено критерії вибору та обробки посадкового матеріалу: поєднання прямого висіву насіння (скарифікація, хімічна обробка) із висадкою контейнерованих саджанців місцевих порід (Quercus robur, Fraxinus excelsior, Salix alba). Продемонстровано ефективність мікоризної інокуляції, що підвищує приживлюваність на 15–20% та стимулює розвиток кореневих гаусторій. Акцентовано увагу на використанні біостимуляторів для активізації ґрунтової мікрофлори та прискорення росту рослин. Запропоновано інтегровані схеми висадки різноярусних насаджень із включенням колючих чагарникових бар’єрів (Frangula alnus, Rhamnus cathartica) для додаткового зміцнення ґрунту. Особливий акцент зроблено на впровадженні GIS-моніторингу та використанні супутникових індексів (NDVI) й безпілотних літальних апаратів для оперативної оцінки стану лісових ділянок і коригування агротехнічних заходів. Практична значимість полягає в розробці адаптованої методичної бази для лісовідновлення в умовах України, що сприятиме стабілізації деградованих ландшафтів, підвищенню біорізноманіття й зменшенню викидів CO₂.
ВПЛИВ РЕГУЛЮВАННЯ ІНТЕНСИВНОСТІ РУБОК ДОГЛЯДУ НА ФОРМУВАННЯ ВИДОВОЇ СТРУКТУРИ ДУБОВО-СОСНОВИХ ДЕРЕВОСТАНІВ ЗАХІДНОГО ПОЛІССЯ
Наведено результати досліджень, проведених на постійних дослідних ділянках у дубово-соснових насадженнях свіжого та вологого дубово-соснового субору. Наведено вимірювальну та біометричну оцінки елементів лісу на пробних площах. Проаналізовано результати досліджень впливу інтенсивності рубок догляду на формування структури березово-соснових насаджень в умовах аналізованого типу лісу. Досліджено особливості зміни складу насаджень у віці прочищення. Встановлено, що проріджування різної інтенсивності істотно впливають на структуру запасу деревини. Відзначено істотний негативний вплив на формування високопродуктивних деревостанів в таких умовах, надмірних доглядових рубань, що спричинятиме не тільки значне зниження середнього фактичного запасу деревостанів у віці стиглості, а й відчутне погіршення якості деревини. Отримані результати дозволяють об’єктивно підходити до планування лісогосподарських заходів у дубово-березово-соснових насадженнях свіжого соснового субору в процесі ведення лісового господарства.
НАУКОВО-МЕТОДИЧНІ АСПЕКТИ АГРОХІМІЧНОЇ ПАСПОРТИЗАЦІЇ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИХ УГІДЬ
В роботі проаналізовано загальнометодичні (науковометодичні) аспекти агрохімічної паспортизації. Показано, що відповідно до методичних особливостей, агрохімпаспортизація є довготривалим виробничим масовим (географічним) однофакторним дослідом. Технічно, агрохімпаспортизація є елементом агротехніки, пов’язаним із застосуванням добрив та меліорантів, або впровадженням певних сівозмін. Юридично агрохімпаспортизацію започатковано для оцінки впливу господарської діяльності на стан ґрунту з точки зору екологічного законодавства. Специфіка агрохімпаспортизації як польового дослідження полягає у комплексності досліджуваного фактору («господарська діяльність») та в особливості застосування принципу єдиної відміни. Інші особливості полягають в умовах проведення – виробничі, та за масштабами – масові або географічні. Масові масштаби досліду дозволяють отримувати наукові дані без порівняльних варіантів та, відповідно, без повторностей. Такі дані дають можливість оцінити вплив господарської діяльності на стан ґрунту на рівні сільради або співставного по розмірах господарства (3–5 тис. га). Проте, аналіз змін стану окремого поля потребує адаптації принципу єдиної відміни щодо умов відбирання зразків. Для вирішення цього питання запропоновано визначити та встановити мінімальну різницю між попереднім та поточним значеннями, яка (зміна) вже вважатиметься суттєвою з точки зору агроекологічного оцінювання.
ВПЛИВ РЕЧОВИН-СТЕРИЛЯНТІВ НА ДЕКОНТАМІНАЦІЮ ЕКСПЛАНТІВ PINUS SYLVESTRIS L. В КУЛЬТУРІ IN VITRO
Проведено аналіз та узагальнення літературних даних, як вітчизняних, так і іноземних вчених, які стосуються досягнень у сфері мікроклонального розмноження в культурі in vitro рослин Pinus sylvestris L., зокрема процесу деконтамінації вихідних експлантів. Виконано дослідження впливу концентрації хімічних агентів-стерилянтів, а також тривалості обробітку (експозиції) ними на стерилізацію вихідних експлантів досліджуваного виду. Детально охарактеризовано використану методику проведення експериментальних досліджень по отриманню асептичної культури експлантів Pinus sylvestris L. для подальшого розмноження їх in vitro. Проведено тестування ступінчастої схеми деконтамінації рослинного матеріалу, яка проходила у два основні етапи: первинна та модифікована стерилізація. Перший етап полягав у обробітку експлантів наступним чином: протічна вода із відповідним детергентом («Твін 80»), пероксид водню (Н2О2) (1; 2; 3% та 3; 5; 10 хвилин), етиловий спирт (С2Н5ОН) (50; 70; 96% та 5; 10; 15 секунд) у наведених концентраціях та експозиціях. Модифікацію первинної схеми деконтамінації експлантів виконували із використанням таких основних хімічних речовин: NaClO (10; 20; 30% та 3; 5; 7 хвилин), AgNO3 (0,1; 0,2; 0,3% та 5; 10; 15 хвилин) та HgCl2 (1; 2; 3% та 5; 10; 15 хвилин). Щоб запобігти розвитку внутрішніх інфекцій, застосовували 0,1% антибіотик «Іманін». Виконано дослідження конкретного окремого впливу основних хімічних агентів-стерилянтів на ефективність стерилізації та життєздатність експлантів Pinus sylvestris L. Експериментально встановлено оптимальну ступінчасту схему деконтамінації експлантів досліджуваного виду, яка забезпечила ефективність стерилізації 94,33±1,41% та життєздатність експлантів 91,7±1,34% і полягала у почерговому обробітку рослинного матеріалу наступним чином: С2Н5ОН (96%; 10 с) + Н2О з детергентом (6 год) + Н2О2 (3%; 10 хвилин) + С2Н5ОН (70%; 10 с) + AgNO3 (0,2%; 5 хвилин) + NaClO (30%; 5 хвилин).
ТРАНСФОРМАЦІЯ ПРИРОДНИХ ЕКОСИСТЕМ ЯК НАСЛІДОК ЗМІНИ КЛІМАТУ НА ПРИКЛАДІ БОТАНІЧНОГО ЗАКАЗНИКА «КОЛОБАНКИ» (РІВНЕНСЬКА ОБЛАСТЬ, УКРАЇНА)
Статтю присвячено вивченню трансформації природної флори ботанічного заказника «Колобанки» під дією кліматичних змін. Проаналізовано екологічні аспекти глобальних змін клімату та їх наслідки для природних екосистем, зокрема болотних. Внаслідок кліматичних змін та зміни гідрологічного режиму заказника відмічено втрату гігрофітів, мезофітизацію болотної екосистеми і заміну болотних видів лучними та інвазивними. У порівнянні із даними 10-річної давності, сучасні дослідження показують зміни у складі рослинних угрупувань та деградацію популяцій рідкісних та зникаючих болотних видів природної флори та значними трансформаційними процесами у заказнику загалом. Станом на 2025 рік територія заказника вкрита щільними заростями Cornus sanguinea L., Crataegus ucrainica A. Pojark, Solidago сanadensis L., які займають значну територію заказника і є однією із причин деградації популяцій рідкісних та зникаючих видів рослин. Значно зменшились площі та чисельність популяцій таких видів, як Epipactis palustris Crantz, Cladium mariscus (L.) R Br., Dactylorhiza incarnatа (L.) Soo., Dactylorhiza majalis (Reichenb.) P.F. Hunt et Summerhayes, крім того, не була підтверджена наявність популяції Pinguicula vulgaris L. У свою чергу зростання на великих площах ксеромезофільних видів (Solidago canadensis L., Potentilla erecta (L.) Hampe, Poa trivialis L., P.palustris L., Eupatorium cannabium L. та ін.) та наявність щільних заростей чагарників, свідчить про зміну гідрологічного режиму на території заказника. Досліджено чисельність та онтогенетичні спектри популяцій рідкісних болотних видів – Epipactis palustris та Cladium mariscus. Порівняльні дані 2014 р. свідчать про зменшення чисельності популяцій цих видів та площ їх зростання за останні 10 років.
ПРОДУКТИВНІСТЬ ДЕРЕВОСТАНІВ ЗА УЧАСТЮ ДУБА У ДП «ВОЛИНСЬКИЙ ВІЙСЬКОВИЙ ЛІСГОСП»
Наведено результати типологічного аналізу насаджень за участю дуба звичайного, що ростуть у різних типах лісу в умовах ДП «Волинський військовий лісгосп». Встановлено фактичну та потенційну продуктивність, типи деревостанів, а також лісівничу ефективність використання лісорослинних умов деревостанами у різних типах лісу військового лісгоспу. Деревостани з участю дуба звичайного в умовах Волинського військового лісгоспу, займають невеликі площі, що зумовлено характерними лісорослинними умовами. У найбільш поширених типах лісу – вологій грабовій судіброві та свіжому грабово-дубово-сосновому сугрудах виявлено зменшення продуктивності насаджень, середній фактичний запас деревостанів становить відповідно 176 та 277 м3·га-1, а потенційні можливості лісорослинних умов використовуються на 84 та 92%. Збільшення середніх запасів деревостанів у даних типах лісу зареєстровано до сьомого класу віку, а з восьмого класу віку у них спостерігається зниження середніх фактичних запасів. Максимальний середній фактичний запас деревостанів в умовах вологого сугруду становить 255 м3·га-1 у віці 101–120 років, середній фактичний запас старовікових (161 рік і старших) – 187 м3·га-1, а стиглих та перестійних деревостанів віком 121–160 років змінюються у межах 203–205 м3·га-1. Перестійні грабово-дубові деревостани вологої грабової судіброви використовують потенційні лісорослинні умови лише на 42–47% і характеризуються найнижчою продуктивністю. У переважаючих типах лісу військового підприємства переважають похідні та середньоповнотні деревостани. Частка похідних деревостанів, які в умовах вологого сугруду формують дев’ять видів дерев, у панівних типах лісу становить 59–62%, а високоповнотних похідних – 8–23%. В умовах вологого сугруду військового лісгоспу переважають похідні березняки (50.3%) та дубняки (3.8%). У свіжому сугруді панівними є похідні дубняки (32.0%) та сосняки (23.3%). У вологій грабовій судіброві похідні деревостани граба та сосни поширені на малих площах (1.9% кожна порода), на невеликих ділянках ростуть дубняки з червоного дуба, вільшняки, ялинники та кленняки з клена гостролистого.
МОНІТОРИНГ УЩІЛЬНЕННЯ ТА ДЕГРАДАЦІЇ ҐРУНТІВ ЗА СУПУТНИКОВИМИ ДАНИМИ: ОГЛЯД СУЧАСНИХ ПІДХОДІВ І ПЕРСПЕКТИВ
У статті розглянуто сучасні підходи до моніторингу ущільнення та вологості ґрунтів із використанням супутникових даних дистанційного зондування Землі. Основну увагу приділено мультиспектральним (Sentinel-2) і радарним (Sentinel-1) даним, що дозволяють виявляти непрямі ознаки фізичної деградації ґрунтового покриву. Проаналізовано ефективність індексів рослинності (NDVI, NDTI) та моделей машинного навчання (Random Forest) у виявленні змін структури ґрунту. Особливу увагу зосереджено на прикладах із застосуванням зображень Sentinel-2 для оцінки яскравості та текстури верхнього шару ґрунту. Отримані результати свідчать про перспективність поєднання супутникових даних з польовими спостереженнями для розробки систем точного моніторингу ґрунтів.
РУБКИ ФОРМУВАННЯ І ОЗДОРОВЛЕННЯ ЯК ІНДИКАТОР ПОСТАВАРІЙНОГО СТАНУ ЛІСІВ ОЖИДІВСЬКОГО ЛІСНИЦТВА
Наведено результати досліджень поставарійного стану лісів Ожидівського лісництва. Аварія в с. Ожидів спричинила значне забруднення лісових екосистем, викликала гостре ушкодження деревостанів Ожидівського лісництва, послабила їхню природну стійкість, сприяла поширенню шкідників, захворювань та процесів усихання. Для оцінки динаміки стану та стійкості лісових екосистем, після гострого ураження фосфатами внаслідок Ожидівської техногенної аварії, було здійснено ретроспективний аналіз рубок догляду та санітарних рубок, які проводяться Ожидівським лісництвом. Лісогосподарські заходи проаналізовано за поставарійний період (за 2010–2021 рр.) на основі даних з книги рубок Ожидівського лісництва. Наведено площі та обсяги вибіркових санітарних рубок в деревостанах Ожидівського лісництва за 2010–2021 роки. Відзначено, що спостерігається тенденція до скорочення площ вибіркових санітарних рубок, проте обсяг вибірки з 1 га невпинно зростає, що свідчить про погіршення санітарного стану насаджень. Однак, на фоні скорочення площ вибіркових санітарних рубок, невпинно зростають обсяги вилученої пошкодженої деревини, а відтак, і їх інтенсивність, що є безперечним індикатором погіршення санітарного стану насаджень. Проаналізовано динаміку частки ділової деревини у вирубаній кубомасі від вибіркових та суцільних санітарних рубок. Встановлено, що ще одним характерним показником погіршення стану та якості насаджень Ожидівського лісництва є зниження виходу ділової деревини від вибіркових та суцільних санітарних рубок. Встановлено, що обсяги та інтенсивність окремих видів рубок формування та оздоровлення лісів зберігають стійку тенденцію до зростання в останні роки, що свідчить також про погіршення життєвості та біологічної стійкості насаджень Ожидівського лісництва.
ЗАБЕЗПЕЧЕНІСТЬ ҐРУНТІВ ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ РУХОМОЮ СІРКОЮ ТА ШЛЯХИ ПОДОЛАННЯ ЇЇ ДЕФІЦИТУ
На основі агрохімічних досліджень проаналізовано та висвітлено сучасний стан угідь сільськогосподарського призначення Івано-Франківської області на предмет умісту рухомої сірки за два останні тури в розрізі районів. Узагальнено розподіл площ за ступенем забезпеченості їх рухомою сіркою та співвідношення між сіркою та азотом. Запропоновано шляхи подолання дефіциту рухомої сірки в ґрунтах області.
ВМІСТ МІКРОЕЛЕМЕНТІВ У ДЕРНОВО-ПІДЗОЛИСТОМУ ҐРУНТІ ТА ОСНОВНІЙ ПРОДУКЦІЇ КУЛЬТУР П’ЯТИПІЛЬНОЇ СІВОЗМІНИ ЗАЛЕЖНО ВІД НОРМ УДОБРЕННЯ
Дослідження проведено на дерново-підзолистому ґрунті у стаціонарному досліді з вивчення впливу норм удобрення на вміст мікроелементів у ґрунті та основній продукції культур п’ятипільної зерно-просапної сівозміни, закладеному в 2015 році (с. Христинівка Народицького району Житомирської області), територія якого належить до другої зони радіоактивного забруднення. Технологія вирощування сільськогосподарських культур у досліді загальноприйнята і рекомендована для зони проведення досліджень. На передбачених схемою досліджень варіантах застосовували хімічні засоби захисту рослин для вирощування конкурентоспроможної товарної продукції. Результати досліджень, проведених у стаціонарному польовому досліді впродовж 2015–2019 рр., переконливо свідчать про те, що застосовані норми удобрення під сільськогосподарські культури п’ятипільної зерно-просапної сівозміни (овес – люпин – тритикале яре – буряки кормові – кукурудза на зерно) в період проведення досліджень і фактор сівозміни мали значний ефект на вміст мікроелементів у дерново-підзолистому ґрунті та отриманій основній продукції рослинництва. Зокрема, виявлено, що забезпеченість ґрунту мікроелементами в середньому по сівозмінах була низькою або дуже низькою: Cu – 0,091 мг/кг, Co – 0,158 мг/кг, Mn – 6,15 мг/кг, Zn – 2,27 мг/кг, B – 0,87 мг/кг, Mo – 0,083 мг/кг. Кращі показники були при внесенні добрив, зокрема другої норми, однак питання мікроелементного підживлення є актуальним, особливо для чутливих культур, таких як овес, люпин і тритикале. Встановлено, що вміст мікроелементів у основній продукції культур п’ятипільної сівозміни був у межах ГДК для кормів і продовольчих цілей. Найбільше накопичення міді зафіксовано у зерні тритикале (4,84 мг/кг), цинку – люпину (40,61 мг/кг), кобальту, марганцю та заліза – у коренеплодах буряків кормових (0,923; 30,05 і 50,85 мг/кг відповідно). Ефективнішою виявилася друга норма добрив. Найменший вміст мікроелементів був у зерні кукурудзи.