ВІДРОДЖЕННЯ СТІЙКОСТІ ВОДНИХ ЕКОСИСТЕМ В УМОВАХ АНТРОПОГЕННОГО НАВАНТАЖЕННЯ - Гриб, Й. В.; Троцюк, В. С.; Войтишина , Д. Й. (Вісник Національного університету водного господарства та природокористування. Серія «Сільськогосподарські науки», 2026)
Сучасне формування якості поверхневих вод в річковій мережі за співвідношенням стічних і природних вод складає 1:3, що дає можливість віднести їх до 2–3 категорії водокористування. Сформована екосистема із знезараження стоків, базована на механічному і біологічному очищенні, забезпечує нейтралізацію на локальних очисних спорудах майже 70% домішок. В результаті відсутності бажаного третинного доочищення стоків від біогенних елементів в річкову мережу скидається до 60% домішок біогенних сполук, зависів та токсикантів. Сюди також необхідно долучити до 20% маси домішок від зливових вод урбанізованих територій та сільськогосподарських угідь. Водне середовище володіє самоочисною переробною здатністю за рахунок мікроорганізмів, мікроводоростей, зоопланктону та фітомаси вищої водної рослинності. Однак, на сьогодні жодна річкова система України не забезпечує якість води 1 класу, формуючи при цьому нижче урбанізованих територій та промислових центрів так звані «гарячі точки забруднень». Крім хімічних домішок, гострою проблемою є питання знезараження водного середовища від біологічних забруднень: патогенних мікроорганізмів (як-от холера та кишкові інфекції), вірусів та яєць гельмінтів, як збудників формування онкологічних процесів річкової іхтіофауни та населення, що проживає у річкових басейнах. Під впливом парникового ефекту та підвищення температури атмосферного повітря в напруженому гідрологічному режимі знаходяться озерні системи і руслові водосховища. Значно підвищується температура води, знижується вміст розчиненого в ній кисню та посилюється процес випаровування, що формує кризові ситуації серед аборигенної іхтіофауни. При цьому питома вага розчиненого кисню для дихання риб складає менше 20% насиченості водного середовища. Остання маса розчиненого кисню (біля 80% насиченості) витрачалася мулами на окислення розчиненої органічної речовини та на дихання фітомаси вищої водної рослинності. Окрім водойм України, кризові ситуації, пов’язані зі зниженням вмісту розчиненого кисню у воді озерних та річкових систем і виникненням задухи риб, зафіксовані й у водному середовищі інших країн. Зокрема, випадки масової загибелі вугра відмічено у Новій Зеландії, судака – у водоймах Австрії, аборигенних видів риб – у річці Одер на території Польщі, а також у складі аборигенної іхтіофауни руслових водосховищ Дніпра (Київського та Дніпровського). У сучасних кліматичних умовах суспільство має вжити термінових компенсаційних заходів, спрямованих на зменшення надходження антропогенних домішок у річкову мережу, з метою збереження видового різноманіття аборигенної іхтіофауни та підтримання рибопродуктивності водних екосистем.