СІЛЬСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО ЯК ОДИН З ГОЛОВНИХ ЧИННИКІВ ДЕСТАБІЛІЗАЦІЇ ЕКОЛОГІЧНОЇ РІВНОВАГИ РІЧКОВИХ БАСЕЙНІВ ЗОНИ СТЕПУ - Клименко , М. О.; Вознюк , Н. М.; Скиба, В. П.; Мовчан , С. І.; Малюта, С. І. (Вісник Національного університету водного господарства та природокористування. Серія «Сільськогосподарські науки», 2026)
Запорізька область характеризується найбільшим показником розбалансування ландшафтної структури серед усіх регіонів України. Співвідношення розораних угідь до заліснених становить 22:1. Поряд з цим, кліматичні умови даної зони України не сприяють веденню сільського господарства та підвищенню агрономічного потенціалу колись родючих чорноземних ґрунтів. Прогнозна тенденція подальшої зміни кліматичних показників свідчить про підвищення температури атмосферного повітря, відповідно і випаровування та, вірогідно, зменшення кількості опадів. Забезпеченість середньобагаторічним (місцевим) річковим стоком для Запорізької області низька (22,8 тис. м3/рік) у порівнянні з середнім показником для України (86,8 тис. м3/рік). Але інтенсифікація сільськогосподарської діяльності дозволяє регіону займати передові позиції в економічному аспекті: індекс сільськогосподарської продукції за 2019 р. становить найбільше значення по Україні (129,5). Проте, нераціональне ведення сільського господарства з часом призвело до істотного зменшення вмісту гумусу. Причиною цього є дуже мала кількість внесення органічних добрив, недостатнє надходження органічних речовин за рахунок поживних та кореневих залишків, посилена мінералізація органічної речовини внаслідок інтенсивного вирощування просапних культур, змиття родючого гумусового шару ґрунту в результаті водної ерозії. Такий спосіб ведення господарювання значно впливає на екологічний стан річкових басейнів і проявляється у: зміні параметрів мінімального стоку водотоків, погіршенні якості річкової води, пригніченні природної здатності водотоку до самоочищення та відновлення. У степовому регіоні такий антропогенний вплив суттєво доповнюється ще й несприятливими природно-кліматичними умовами, що обов’язково необхідно враховувати при впровадженні агротехнічних ґрунтозахисних способів ведення сільського господарства.