МОДИФІКАЦІЯ ОНТОГЕНЕЗУ HELICOVERPA ARMIGERA В УМОВАХ ЗМІНИ КЛІМАТУ ЯК ОСНОВА АДАПТИВНОЇ СИСТЕМИ ПРЕЦИЗІЙНОГО ЗАХИСТУ ДЛЯ ЗАХІДНОГО ПОЛІССЯ - Солодка , Т. М.; Ященко, Л. А.; Олійник, О. О. (Вісник Національного університету водного господарства та природокористування. Серія «Сільськогосподарські науки», 2025)
В умовах глобальних змін клімату відбувається суттєва перебудова структури агроекосистем, що супроводжується зміщенням ареалів поширення та зміною біології багатьох шкідливих видів комах. Особливо чутливими до трансформації термічного режиму є поліфаги з високим адаптаційним потенціалом, здатні швидко змінювати фенологію розвитку та формувати стійкі популяції у нових для себе природно-кліматичних зонах. У цьому контексті актуальним є вивчення процесів натуралізації південних фітофагів у північніших регіонах України та розробка науково обґрунтованих підходів до обмеження їх чисельності. У статті представлено результати комплексного дослідження адаптації бавовникової совки (Helicoverpa armigera Hbn.) та обґрунтовано ефективну стратегію регулювання її чисельності в умовах трансформації агрокліматичних умов Західного Полісся, зокрема Рівненської та Волинської областей. Встановлено стабільну тенденцію до підвищення середньорічної температури повітря на рівні +0,67° C за десятиліття, що супроводжується істотним зростанням сум ефективних температур понад 1500° C. За таких умов відбувається перехід H. armigera до стабільного бівольтинного типу розвитку з формуванням факультативної третьої генерації. Поєднання високого термічного фону з відносно високою вологістю повітря (50–60%) створює сприятливі умови для виживання преімагінальних стадій та забезпечує успішну зимівлю автохтонної популяції шкідника. Відзначено кумулятивний характер шкодочинності фітофага, де прямі втрати врожаю кукурудзи та соняшнику посилюються ризиками контамінації продукції мікотоксинами (фумонізинами та зеараленоном) внаслідок епіфітотійного розвитку грибів роду Fusarium у місцях пошкоджень. На основі результатів досліджень обґрунтовано необхідність відмови від традиційного календарного підходу до захисту рослин і запропоновано адаптивну систему інтегрованого захисту, що базується на прецизійному інструментальному моніторингу, біологічному регулюванні чисельності за допомогою трихограми (Trichogramma evanescens) та антирезистентній хімічній стратегії, що базується на використанні антраніламідів та інгібіторів синтезу хітину, у поєднанні з агротехнічними заходами деструкції зимуючих лялечок.