ОПТИМІЗАЦІЯ МІКРОКЛІМАТУ У ТВАРИННИЦЬКИХ КОМПЛЕКСАХ - Налобіна, О. О.; Полтавченко, Т. В.; Ковальчук, Н. С.; Голотюк, М. В.; Пилипака, Т. С.; Ювчик, Н. О. (Вісник Національного університету водного господарства та природокористування. Серія «Сільськогосподарські науки», 2025)
Оптимізація мікроклімату у тваринницьких комплексах є важливим аспектом, що безпосередньо впливає на здоров’я та продуктивність тварин. У статті розглядаються математичні моделі, що дозволяють ефективно керувати температурними режимами, вологістю та концентрацією шкідливих газів у тваринницьких приміщеннях. Вивчено ключові фактори, що впливають на створення комфортних умов для тварин, зокрема ефективність систем вентиляції, обігріву та управління вологістю повітря. Одним із основних завдань є підтримання стабільної температури в приміщенні, яка повинна бути адаптована до зовнішніх погодних умов. За допомогою математичних моделей проаналізовано взаємозв’язок між температурою зовнішнього середовища та внутрішніми умовами приміщення. Моделі дозволяють передбачати зміни температури залежно від сезонних коливань і налаштувань обігрівальних систем, що забезпечує оптимальний температурний режим для тварин. Особливу увагу приділено управлінню вологою, оскільки надмірна вологість або її нестача можуть викликати захворювання або знижувати продуктивність тварин. Висвітлено методи регулювання рівня вологості в приміщеннях за допомогою різних технологій, що забезпечують стабільний мікроклімат. Крім того, в статті розглядається оптимізація вентиляції, що сприяє зниженню концентрації шкідливих газів, таких як аміак і вуглекислий газ. Вентиляційні системи, зокрема інтелектуальні, здатні ефективно виводити ці гази з приміщення, тим самим знижуючи їх концентрацію до безпечного рівня. На основі побудованих математичних моделей проведено аналіз ефективності різних методів оптимізації мікроклімату та їх впливу на продуктивність тварин. Результати показують, що використання сучасних технологій для управління мікрокліматом дозволяє значно покращити умови утримання тварин, знижуючи рівень захворюваності та збільшуючи продуктивність. Стаття є важливим кроком до впровадження наукових підходів в аграрну практику, оскільки вона надає можливість передбачити й ефективно регулювати умови утримання тварин, що є основою для стабільного розвитку тваринництва.