ЕКОЛОГО-ГОСПОДАРСЬКА ОЦІНКА СТАНУ АГРОЛАНДШАФТІВ ВЕРХІВ’Я БАСЕЙНУ РІЧКИ ПРИП’ЯТЬ - Боярин, М. В. (Вісник Національного університету водного господарства та природокористування. Серія «Сільськогосподарські науки», 2024)
Басейн річки Прип’ять з його складовими підсистемами (долинна, схилова і вододільна) є саморегульованою системою, яка здатна до функціонування незалежно від впливу на неї зовнішніх чинників. До верхів’я басейну річки Прип’ять на території Волинської області входять суббасейни річок Цир, Вижівка, Турія, Стохід, Стир та сама річка Прип’ять. Аналіз було виконано на основі статистичних даних у розрізі розташованих на цій території територіальних громад (ОТГ). Розрахунок кількісної та якісної оцінки екологічної стабільності агроландшафтів (КЕСЛ1) у верхів’ї басейну Прип’яті знаходиться у межах 0,22–5,39, отже, ландшафти басейну залежно від їх розташування охоплюють усю шкалу від нестабільних, з яскраво вираженою нестабільністю, до стабільних, з яскраво вираженою стабільністю. Розрахунок кількісної та якісної оцінки екологічної стабільності біотехнічних елементів і всього ландшафту (КЕСЛ2) у верхів’ї басейну Прип’яті знаходиться у межах 0,13–0,78, отже, агроландшафти басейну охоплюють шкалу від нестабільних до стабільних. У результаті аналізу структури земельних угідь адміністративних утворень ОТГ верхів’я басейну річки Прип’ять у межах Волинської області виявлено, що площі, зайняті нестабільними елементами агроландшафту, переважно розташовані у південній частині басейну в межах Волинської височини там, де беруть початок її притоки. Площі під сільськогосподарськими культурами і рослинними угрупованнями, які позитивно впливають на агроландшафт, переважно розташовані у північній частині басейну в межах Поліської низовини там, де розташовані русло самої річки Прип’ять та гирла її приток – Вижівки, Турії, Циру, Стоходу, Стиру.