ЗАКОНОМІРНОСТІ БАГАТОРІЧНИХ ЗМІН КЛІМАТУ У ЗОНІ СТЕПУ УКРАЇНИ - Pichura, V. I.; Potraka, L. O.; Biloshkurenko, O. S.; Vozniuk, M. M. (Вісник Національного університету водного господарства та природокористування. Серія «Сільськогосподарські науки», 2022)
Кліматичні зміни вирізняються різноманітністю, характеризуються різними рівнями інтенсивності проявів, частотою кліматичних аномалій, періодичністю екстремальних погодних явищ у просторі та часі. У статті проведено ретроспективний аналіз зміни кліматичних умов у південній підзоні Степу України. У дослідженні використано річні значення приземної температури повітря та суми опадів по станції Херсон, архівні дані спостереження за 120 років (1900–2019 рр.). Період спостережень із сильними проявами аномальних температур складає 45 років (37,5%) та 10 років (8,3%) із дуже сильними аномаліями температурного режиму. За цей період відбулося збільшення середньорічної температури повітря на 2,5° С. Абсолютна величина аномалій річних опадів становила 26,7%. Визначено три основні періоди середньорічної температури повітря та суми опадів за сто років: зниження (початок ХХ ст.), стабілізації або рівновага (середина ХХ ст.) та зростання (кінець ХХ та початок ХХІ ст.). Дослідженнями внутрішньорічних кліматичних змін встановлено, що в багаторічній динаміці спостерігається прояв потепління впродовж 10 перших місяців на 2,4° С і збільшення середньорічних сум опадів на 110 мм. З використанням ланцюгів Маркова визначено внутрішньоциклічні властивості кліматичних показників. Інерційна ймовірність повторення спекотних років оцінена в 0,48, а спекотних років після холодних – у 0,60. Інерційна ймовірність повторення вологих років становила 0,50, вологих років після сухих – 0,47. Встановлено, що спекотні періоди тривалістю 3–5 років більш ймовірні, ніж такі ж холодні періоди, а періоди без дощу тривалістю 3–5 років більш ймовірні, ніж періоди з опадами. Це вказує на циклічне підвищення середньорічної температури повітря та можливе зниження річних сум опадів у південній підзоні Степу України. В результаті розрахунків чергування кліматичних періодів встановлено максимальну ймовірність для спекотно-холодних періодів 0.275 (t = 2) та для волого-сухих періодів 0,242 (t = 3).