ОСОБЛИВОСТІ ДЕГРАДАЦІЇ ДЕРНОВО-ПІДЗОЛИСТИХ ҐРУНТІВ, ПОРУШЕНИХ НЕЗАКОННИМ ВИДОБУТКОМ БУРШТИНУ - Kolesnyk, T. M.; Biedunkova, O. O.; Klymenko, V. O. (Вісник Національного університету водного господарства та природокористування. Серія «Сільськогосподарські науки», 2020)
У статті висвітлено проблему деградації дерново-підзолистих ґрунтів під впливом гідравлічного способу незаконного видобування бурштину на території Західного Полісся України. Деградація ґрунтового покриву характеризується формуванням на значних площах природно-техногенного шару ґрунтово-породних сумішей з ознаками деградації. Деградація ґрунтів порушених земель відносно фонового (еталонного) ґрунту оцінюється зменшенням вмісту гумусу – на 12,9…82,9%, зменшенням вмісту рухомого фосфору – до 80,9%, підвищенням потенціальної кислотності ґрунтового розчину до 23,3%, збільшенням вмісту рухомого алюмінію – до 44,75 мг/кг (+17,8% до еталону). Ґрунти оцінюються як обмежено придатні до сільськогосподарської рекультивації. З метою лісогосподарської рекультивації досліджувані ґрунти потребують зменшення фітотоксичності, зумовленої підвищенням вмісту рухомого алюмінію на фоні зменшення вмісту гумусу. Ступінь фітотоксичності водних витяжок досліджуваних ґрунтів оцінюється як «токсичний» (Іфт=0,56). Серед досліджуваних рослин найбільш вразливою до токсичного впливу ґрунтових витяжок була Pinus sylvestrys, на другому місці – Lupinus angustifolius. Тому для зменшення фітотоксичного впливу досліджуваних ґрунтів у період біологічної рекультивації рекомендується сидерація. Найбільш стійкими до токсичного впливу водних витяжок у фазу проростання виявились Fagopyrum esculentum, Vicia sativa та Sinapis alba. Саме Fagopyrum esculentum, Vicia sativa та Sinapis alba можна вважати найбільш придатними для біологічної рекультивації ґрунтів порушених земель в якості сидератів з метою поновлення вмісту гумусу та підвищення біологічної активності ґрунту. Висів сидератів рекомендується проводити у суміші рано навесні, суміш дозволить швидко закрити ґрунт листовими поверхнями сидератів, а різна будова кореневих систем забезпечить максимальний ефект оструктурення ґрунту.